EN ORIGINAL ANIME FRA NETFLIX
Meddelelse til passagerer til CNT flynummer 215.
Flyet til CNT med afgang kl. 11.45 påbegynder nu ombordstigning...
Sulten æder min sjæl.
Et sjældent regnvejr i Beijing.
Som slubren af en kold suppe
absorberer undergrundsbanen systematisk folk.
Den hårde by gør ansigterne udtryksløse.
Jeg er nok et af dem.
I en kedsommelig cyklus i at samle, hvad jeg fandt uvæsentligt,
føler jeg, at jeg havde forlagt noget.
Med følelsesløshed mister vi smagen af hjemmet.
Den smag, som jeg havde glemt, kommer nu tilbage til mig.
Minderne, hvor fører de alle hen?
Som sæsonen går, husker jeg smagen af risnudler fra min hjemby.
Hvad der gav mig styrke, var den med sæsoningredienserne,
San Xian-nudlerne.
"RISNUDLERNE"
For mange mennesker i Hunan
begynder dagen med en skål varme, dampende nudler,
sved i ansigtet, som de opsluger øjeblikket.
- To skåle. - Tak.
Hvad jeg husker fra barndommen, begynder i denne nudelbutik uden et skilt.
Godmorgen.
Xiao Ming.
Bedstemor!
Her er risnudlerne håndlavede.
De er gennemsigtige og smukke.
Smagen har et legende spring, der giver dagen en afslappet følelse.
Det var min tid hos bedstemor.
Mine forældre arbejdede begge to, så jeg brugte mine morgener hos hende.
Vi spiste San Xian-nudler.
Jeg var afhængig af dem.
Svampene var faste og tilstedeværende,
skinnende kikurage med ordentligt bid.
Blandet i en tyk suppe
blander smagene sig og føjer min gane og smelter mit hjerte.
Du godeste.
Den varme damp rører min hud,
suppens aroma,
lyden af os, der spiste.
Ingen ord kunne beskrive, hvor meget jeg elskede dette øjeblik.
Der var flere hemmeligheder i velsmagenheden.
Kødet og svampene var hakket sammen,
æggene var bløde og luftige
og blandede sig med nudlerne i halsen.
Og smagene var forstærket af den ravfarvede suppe.
Andre butikker bruger sommetider MSG.
Men her bruger de tid og indsats,
blot en mand og kone, der laver risnudler med omhu.
Spil så meget, du vil.
- Vil du have en skål til? - Ja!
Senere fandt jeg ud af,
at ejeren var en berømt kok fra Beijing,
en af mestrene i Hunan.
En dag drog han ud på egen hånd,
slog sig ned her, før jeg blev født, for at åbne en nudelbutik.
Den her butik lavede kun San Xian-nudler og blev ved i 20 år.
De håndlavede nudler smagte altid ens,
ligeså gjorde suppen.
De talte ikke så meget, men deres risnudler var elsket af alle.
Mange rejste langvejsfra for at smage dem,
men der var ingen garanti for, at de kunne.
Jeg boede lige ved siden af butikken,
så jeg var heldig at kunne spise nudler hver dag.
Bedstemor sagde engang:
"Hvis du kan lide at spise, vil du blive velsignet med lækker mad."
Pludselig lukkede ejerne butikken og forsvandt.
Det blev sagt, at de blev presset ud på grund af jalousi,
eller at en gammel kunde ville have dem tilbage til Beijing.
TIL LEJE
Hvor de end tager hen,
vil der være mange mennesker, der holder af at spise.
De vil gøre de mange mennesker glade med deres nudler,
det er helt sikkert.
Nudlerne i butikken ved skolen
var ikke håndlavede, og konsistensen var ikke noget særligt.
Men piping-tilbehøret var lækkert.
Stegte grøntsager emmede af smag og flød sammen med de bløde nudler
og dækkede suppen.
Det var anderledes end den butik, jeg besøgte med bedstemor,
men jeg syntes alligevel om den.
Går du ikke i mellemskole på Fjerde akademi?
- Jo. - Der går min søn også.
Han er på tredje år.
Vi ses senere, skat.
Måske kan jeg trække mig tilbage, når min søn dimitterer og får et job.
Du er i voksealderen. Spis, til du er mæt.
Og så må du studere hårdt, okay?
Tak.
Pigen var et år ældre end mig,
og hun kom forbi hver dag på vej til skole.
Hendes hår lyste brunt i solen.
Jeg ville se på det for evigt.
En af grundene til, at jeg kom her, var for at se hende.
Det var mit livs glæde.
Jeg vidste ikke hvorfor... Jeg følte bare, at det ville vare evigt.
Det efterår...
Hvad er det for en opsætning?
...ændrede nudelbutikken sin opstilling.
Manden ville skifte job
og overtalte sin kone til at åbne en fiskeributik.
De glade morgener forsvandt brat,
og med dem forsvandt risnudlerne og glimtet af hendes hår.
Fiskeributikken åbnede,
men den lod ikke til at klare sig så godt.
Hvad sker der?
Du gør mig vred!
Kald på læreren!
Hvad er der? Hvad er der sket?
Er du okay?
Det er din skyld! Du siger aldrig noget!
Den tilskadekomne elev var søn af kvinden i nudelbutikken.
Jeg ved ikke, hvordan skænderiet startede, men fiskeributikken lukkede.
I mit tredje år af mellemskolen
kom nudelbutikken tilbage.
Men noget var anderledes.
Manden hjalp til i butikken.
Og der var en anden...
Mange tak!
De så lykkeligere ud end før. Men...
Jeg hørte, at hun var dimitteret og flyttet til en anden skole langt væk.
Det markerede enden på min første kærlighed.
En meget trist morgen.
Da jeg var lille, vågnede jeg til duften af nudler.
Tiden med bedstemor og i mellemskolen,
i de søde øjeblikke, hvor jeg så på hende...
Nu bruger jeg tiden alene.
San Xian-nudler, tak.
Straks.
Nummer 12, San Xian-nudler.
De maskinlavede nudler var næsten for perfekte.
Smagen af den kinesiske suppe var ikke dårlig.
Men der var mindre tilbehør, og prisen var højere.
Jeg plejede at elske San Xian-nudler, men de smager bare ikke af det samme.
Hej far. Hvad er der?
To en halv times flyvetur fra Beijing.
Jeg tænkte, at jeg kunne tage hjem til enhver tid,
men afstanden var længere, end jeg troede.
De skarpe lys under mig fik mit hjerte til at vende sig endnu mere.
Er det dig, Xiao Ming?
Jeg er ked af det,
men jeg tror ikke, at jeg kan spise San Xian-nudler med dig længere.
Sig ikke det. Vi vil spise dem sammen.
Bedstemor...
Trukket væk fra natten, nu smelter min skygge væk i morgensolen.
Den pinsel, jeg føler i mit bryst,
vil en dag med tiden heles.
Nogle ting ændrer sig aldrig, nogle ting vil ændre sig...
Hvad skulle det være?
- En skål San Xian-nudler. - I orden.
Varmen hænger stadig ved i dag efter den trøst, den gav mig i går.
Dage, der er forsvundet, kommer aldrig tilbage.
Men jeg er sikker på, at noget presser min forsigtige person.
Det holder sig i baggrunden af mine tanker, som sæsonerne går.
Det var en ensom, bleg morgen,
men også en morgen, der rødmede af håb.
Værsgo.
"RISNUDLERNE"
Siden jeg var barn, har jeg elsket sødt tøj.
Hvis jeg havde mit yndlingstøj på, var jeg glad hele dagen.
Jeg følte mig uovervindelig.
Jeg holdt af at vælge tøj til min lillesøster.
Vi legede prinsesse med mit aflagte tøj.
Men jeg begyndte at vokse,
og til sidst kunne vi ikke dele tøj længere.
Jeg var aldrig glad for at være høj.
Det tiltrækker unødig opmærksomhed, og jeg slår ofte mit hoved.
Men nu er jeg taknemmelig for mine forældre.
I mangel af andre evner har jeg min karriere, takket være min højde.
Men før jeg fik takket dem, gik de bort.
Jeg indser altid ting, efter jeg har mistet dem.
Alt, hvad der er dyrebart.
Verden ændrer sig hurtigt.
Tøjmode, folk og os modeller.
Den her karriere vil ikke vare evigt.
Men jeg vil stadig stråle...
...for kun min familie, min lillesøster.
"ET LILLE MODESHOW"
- Og så er vi færdige, Yi Lin. - Tak, alle sammen.
- Mange tak. - Det var så lidt.
Lad være med det. Hvad, hvis du kommer til skade?
- Det tøj er værdifuldt, ikke? - Men stadig...
Jeg var så glad, da mine billeder blev vist i et blad for første gang.
Min søster kunne se mig, selvom vi boede langt fra hinanden.
Men nu er det hverdag.
Hvad ser du?
Kameraer, lys, piger.
Du står, hvor de fleste piger kun kan drømme om.
Sikket kedeligt synspunkt. Ellers andet?
Jeg er ikke inspireret til at sige noget vittigt lige nu.
Jeg er ked af, at jeg spurgte.
Flot arbejde. Tak.
Er det ikke den nye redaktør? Du burde sige noget charmerende.
Min kære...
Hvor mange år har du lavet det her?
Kan du i det mindste sige noget sødt?
Jeg hælder mere til handling fremfor ord.
Din mund.
Vi er færdige! Mange tak for indsatsen.
Jeg har lavet en kage til dig.
Måske har søs travlt.
Er alle klar?
Yi Lin, tillykke med fødselsdagen!
- Tillykke med fødselsdagen! - Tak.
INGEN TIDLIGERE BESKEDER
Jeg har kvajet mig.
Yi Lin!
Tillykke med fødselsdagen.
Du kom!
Din agent fortalte mig det.
Undskyld, jeg gik glip af fotoshootet, men jeg havde travlt på arbejdet.
Hvad med senere?
Jeg beklager. Jeg må tilbage på kontoret.
Jeg forstår, hvis det er arbejde...
Yi Lin!
- har vi mødte hinanden? - Jeg hedder Shui Jing. Fra samme bureau.
- Du har været mit idol i evigheder! - Virkelig?
Du er så populær i vores skole. Alle efterligner dig.
- Tak. - Går du stadig i skole? Du er meget moden.
Ja!
Du bliver et hit.
- Der er en ny generation på vej. - Tak.
Jeg håbede, at jeg kunne få dit råd om at få succes i branchen.
- Råd? Jeg har ikke rigtig nogen. - Vær nu rar.
- Giv hende nogle ledetråde. - Lad mig tænke...
- Shui Jing, herovre. - Jeg kommer!
Undskyld mig, jeg er nødt til at gå.
Jeg sagde ikke noget.
- Hun har den, gløden. - Det så jeg ikke.
Tro ikke, at du altid vil være på toppen.
- Hvad skal det betyde? - Jeg går over og hilser.
- Tænk ikke på det. - Hold mund. Det er min fødselsdag.
- Du har skidt smag i mænd. - Hold mund.
Tag dig sammen.
Godaften, Lu Lu.
- Tak, altid. - Intet problem. Det er en del af jobbet.
Det er derfor, jeg bad dig om at tage Lu Lu med.
Jeg bryder mig ikke om det, når der er for mange mennesker.
- Hvordan skal du så møde nogen? - Du skulle nødigt snakke.
Lu Lus hjemmelavede kage er så lækker!
Den er virkelig god.
Min Lu Lu er så nyttig, hun kan alt.
Det er ikke sandt.
Du har spist middag, ikke?
Undskyld, men Steve spiser min portion.
Hvad, mig?
Det er bedst at være hjemme. Lu Lu er hos mig.
- Godnat. - Du er for uansvarlig!
Jeg ville gerne vise personalet Yi Lins ægte jeg.
Undskyld. Du har tilberedt alt det her til hende.
- Jeg lavede bare mad til mig selv. - Sådan et festmåltid?
Det er alt sammen takket være hende.
På grund af hende kunne jeg gå i skole.
Undskyld, jeg kommer for sent!
- Søs... - Det er længe siden, Lu Lu.
Fra i dag vil vi altid være sammen.
Lad os få noget at spise. Der er gode restauranter i nærheden.
Jeg syntes, at søs var så smuk, så skinende,
som om hun var fra en anden stjerne.
Og nu er hun en søløve.
Steve!
Læg ikke an på Lu Lu.
Jeg lægger ikke an på piger.
Det er tid til at gå.
Yi Lin! Kom ikke for sent til prøven i morgen.
I orden.
Søs, det er morgen. Vågn op.
Godmorgen, Lu Lu.
- Jeg går i skole. Er du okay? - Ingen problemer, vi ses senere.
Fem minutter til...
Jeg er i knibe... En kæmpe knibe.
Du kommer for sent. Hvad er der galt med dig?
- Jeg sov over mig, okay? - Du...
GARDEROBE
Du kommer for sent.
Næste.
Flot.
Næste.
Det sted er for børn.
Synes du, at jeg er for gammel?
Du skal sige nej.
Der er altid næste gang. Noget mere passende til dig.
HEJ
Næste gang. Der er trængsel i toppen.
PÅ VEJ PÅ ARBEJDE. VI TALES VED SENERE.
- Jeg fik jobbet! - Shui Jing?
Hvad sker der?
De fortalte mig på vej ud, at Shui Jing fik jobbet.
Fortæl mig ikke den slags.
Modeugen nærmer sig.
Shui Jing vil også være med.
Det er fra Lu Lu. Hun spørger, om du vil have middag.
Hvorfor spørger hun ikke mig?
Fordi du ikke svarer.
Er yngre bedre?
Jeg kan ikke tro, at sådan noget generer mig så meget.
- Hej... - Hvad er der?
Ikke noget.
- Har du spist? - Jeg har ikke lyst.
Du har ikke spist på det sidste.
Jeg må forberede mig på modeugen.
Pas på dig selv.
Bare rolig, jeg har gjort det her i evigheder.
- Men Søs... - Hvad ved du?
Hvad er der?
Jeg har det fint. Bare pas dig selv.
Søs, hvor skal du hen?
- Til træning. - Overdriv nu ikke.
Det er hårdt...
Min hemmelighed bag skønhed?
Ikke noget særligt.
Ja, helt sikkert. Hvis bare.
Ved du, hvad det kræver bag kulissen?
Men jeg vil ikke have, at Lu Lu ser mig sådan.
Jeg kan ikke. Jeg vil ikke.
Efter vores forældre døde, blev vi sendt til forskellige slægtninge.
Jeg er sikker på, at det var hårdt for hende.
Det var hårdt for mig.
Da jeg besluttede at tage Lu Lu til mig,
sagde alle, at det var en skidt idé, men jeg var ligeglad.
Jeg er grådig.
En modelkarriere og at være Lu Lus fantastiske søster.
Jeg vil have begge dele.
Du laver sjov...
Det eneste, der fungerer for mig, er den her krop.
Skønheden glider bort, hvis man lader den.
EFTERÅRET 2020 VERDENSOMSPÆNDENDE MODESHOW
Hvad det end kræver, giver jeg ikke slip.
Du har taget livet af dig selv. Hvad er der galt?
Det er ikke noget. Jeg er professionel.
Jeg er bekymret for dig.
Vær sød at lade mig gå derud.
Okay. Men kend dine grænser.
WFS 2020 EFTERÅR
Du ser forfærdelig ud.
- Måske burde du sidde den her over. - Det er ikke noget.
Jeg har drømt om den scene. Nu går det i opfyldelse.
Men nu vil jeg se, hvad der ligger derudover.
Kan du se det? Det sker ikke lige nu.
- Det er næsten showtime. - Min strålende fremtid!
Lyt til mig.
Hold øje med mig.
Jeg kan stadig...
Jeg kvajede mig.
Yi Lin, er du okay?
Du er virkelig glad for det tøj, er du ikke?
Jo! Jeg elsker den her farve mest.
Kom så, Lu Lu.
Mor...
Er du vågen?
- Jeg så mor i min drøm. - En drøm?
Da vi var børn, syede hun altid.
Når jeg syr, husker jeg også mor.
Hun sagde, at når hun syede, kunne hun se vores hjembys himmel.
Hvad betyder det?
Det ved jeg ikke.
Hvad ser du, Lu Lu?
Hvad jeg ser, er folk, der går i mit tøj.
Hvis mit tøj gør nogen glad, er jeg også glad.
Det lyder rart.
Min skade vil tage et stykke tid at hele.
VINTERSTIL
Da jeg holdt op med at arbejde, virkede det, som om jeg var forsvundet.
Der er masser af erstatninger.
Verden fortsætter fint uden mig.
Nu hvor genoptræningen er færdig, kan du vende tilbage til arbejdet.
Angående det... Jeg er ret træt af det.
- Vil du tage en pause? - Jeg vil ikke tilbage.
- Vil du holde op? - Det er måske på tide.
Jeg forstår...
Kan du lære mig at gøre det der?
At bruge symaskinen og sådan. Jeg vil lære et fag.
Hvor vover du!
Hvorfor taler du sådan til mig?
Jeg skal arbejde. Hvem tror du, jeg gør det for?
Mener du, at du gør det for for mig? Det stopper samtalen, ikke?
Kig ikke sådan på mig.
Du forstår det ikke!
- Hvor skal du hen? - I skole.
På denne tid?
Jøsses...
TEGNEBLOK
Den her er sød.
Vi boede sammen, og jeg vidste det ikke.
Jeg prøvede ikke engang.
Jeg er sådan et fjols.
Lige siden da er hun blevet sent i skolen,
som om hun ikke vil se mig.
Efter at have været fremmed så længe, ringer du til mig for det her?
Vi har aldrig været uvenner, siden vi begyndte at bo sammen.
- Det lader til, at du er tilbage. - Hvad taler du om?
Du kan ikke kæmpe uden energi.
Du lavede sjov, ikke? Snakken om at trække dig tilbage.
Jeg var dødalvorlig. Jeg er oppe i alderen.
Så er mit job forbi.
- Det er det vel. - Alle forlader mig.
Du og jeg kunne have været et team i lang tid.
- Hvad vil du lave? - Det ved jeg ikke.
- Jeg kan ikke forudse fremtiden. - Så du aner det ikke.
Men jeg vil tjene penge.
Jeg opgiver modelarbejdet, men jeg vil forsørge Lu Lu.
Sagde du ikke, at du ville begge dele?
Du vil miste både din karriere og Lu Lu.
Du har ikke engang en mand.
En enspænder.
- Hvorfor siger du sådan nogen onde ting? - Jeg er ikke din agent længere.
Jeg kan sige, hvad jeg vil.
Efter alle de penge, du har tjent på mig, din utaknemmelige nar!
Du er den værste, når du siger den slags.
Måske sagde du til Lu Lu: "Hvem tror du, der lader dig leve?"
Nej. Jeg sagde det aldrig sådan.
Men du sagde det på en anden måde.
Modbydeligt.
Tror du virkelig, jeg kan komme tilbage efter den pinlige hændelse?
- Det er op til dig. - Du er så kold omkring den slags.
Du skal opmuntre. Kan du ikke være støttende?
- Hold op med at grine. - Du får din selvsikkerhed tilbage.
- Det er den Yi Lin, jeg kender. - Hvad?
Kom hertil klokken 16 i morgen.
Hvad er det, et job?
- Kom ikke for sent denne gang. - Vent lige!
Jeg vil ikke.
Det er min svage side.
For at være ærlig er jeg bange for fiasko.
Hvad? Der står noget.
Tag dem, søs!
Lu Lu...
Vi ventede dig.
Denne vej.
Hvad handler det her om?
- Søs! - Lu Lu!
Overraskede jeg dig?
- Showet begynder, så klæd om. - Det er for pludseligt. Jeg kan ikke.
Det skal nok gå. Kom så.
Vent...
Hvem er storesøsteren?
Den kjole...
Det er min yndlingsfarve.
Du huskede det.
Lu Lu har lavet den til mig.
Steve kontaktede folk, han kendte.
Du sagde, at du ikke er min agent længere.
Men jeg er stadig din ven.
Tak.
Lu Lu...
Hvad jeg ser herfra...
Jeg vil ikke miste det. Jeg er så glad for det.
Jeg er ligeglad, om jeg gør mig selv til grin.
Jeg giver ikke slip.
Derefter blev jeg færdig med skolen og begyndte at lave tøj som levevej.
Søs lod til at more sig mere og lave, hvad hun vil.
Jeg laver tøjet, og hun går i det.
Med kun os to har vi vores eget lille modeshow.
"ET LILLE MODESHOW"
Har du nogensinde tænkt over fremtiden?
EFTERÅRET 2008
Det spørgsmål blev jeg stillet for meget længe side.
Hvorfor kom jeg til at tænke på det?
Hvordan svarede jeg?
Jeg kan ikke engang huske det.
Li Mo, impulsiv som altid?
Når du siger, at du vil flytte, så flyt med det samme.
Jeg har ikke trænet siden dimissionen. Det har været en hård dag.
- Hvad er huslejen her? - 100.000 om måneden.
Det var dyrt. Har du råd til det med din løn?
Det er kun to år, siden du begyndte.
Det smarte hotel i Shikumen? Planlægger du at bygge det?
Det er byudvikling. Vores firmas ry står på spil.
Har du nogensinde overvejet klientens behov?
Du kan ikke se det, vel?
Det er på tide, at du vågner op!
Hold kæft! Bare lad mig være!
Jeg bad dig bare om at tage varmt tøj på. Det er ikke noget at hidse sig op over.
De små ting er distraherende. Jeg må fokusere på arbejdet.
Jeg flytter hjemmefra. Jeg har allerede valgt en lejlighed.
Jeg vidste, at det var barnligt...
Tal med ham...
Men jeg sagde det, så jeg må følge op på det.
Pan, der mangler en kasse.
Virkelig? Jeg troede, vi havde taget det hele.
- Vi henter det i morgen. - Det kan ikke vente.
Der er værktøj i, jeg skal bruge. Jeg må i gang med tegningen.
Det her værelse har en fantastisk udsigt.
Åbn ikke vinduet, Pan! Vinden!
Wow, man kan se Shikumen herfra!
Nogle dele er ikke revet ned endnu.
Din bedstemor bor der stadig, ikke?
Da vi var børn, var det en kæmpe labyrint.
Herfra er det blot en sløret plet.
Gem nostalgien til senere, og giv mig en hånd.
Det er fra forberedelserne til eksamen i gymnasiet...
LIDT REGN, OG SÅ SOL
Det er et bånd fra Xiao Yu. Havde du stadig det?
Hvad mener du? Hvad laver det her?
Du studerede til den eksamen som en gal.
Xiao Yu bad mig om at give dig det.
Det var akavet, så jeg gav din mor det.
Vidste du ikke det?
Har du en kassetteafspiller?
Ved du, hvad år det er? Selvfølgelig har jeg ikke det.
Derovre.
Hvor skal du hen?
Hvad med alt det her?
Hvis det ikke var slutningen, så lad mig høre det.
Den kærlighed, jeg lukkede ude, den drøm, jeg jagede...
Dengang havde du og jeg det hele.
Er der gået for længe?
Er det for sent at bede om andet end et farvel?
Hvis du ikke er her, vil mit hjerte stadig gøre ondt i morgen.
"KÆRLIGHED I SHANGHAI"
SOMMER 1999
Det er under opførsel. Pas på.
Goddag, frue.
Hvordan er brillerne?
Haj Xiao Yu.
De er skønne. Jeg kan bedre læse avisen.
Godt at høre.
Jeg har nogle blomsterfrø. Jeg tager dem med næste gang.
Pan, spil Xiao Yus bånd først.
Der er intet "damerne først" blandt venner.
- Din idiot... - Hold op, I to. Hør sangen.
Giv også mig en, Xiao Yu.
Jeg vidste, at Xiao Yu kunne lide Li Mo.
Du er sådan en idiot, Pan.
Hvorfor hidser du dig sådan op?
Jeg havde vel ret.
Xiao Yu kan lide Li Mo!
Jeg tæver dig. Seriøst.
Båndet!
- Det kan ikke repareres. - Det er himlens straf.
- Hvad sagde du? - Slap af. Lad os høre mit.
Går du allerede hjem, Xiao Yu? Hvorfor vil du ikke spise hos os?
Tak, men der er prøve i morgen. Jeg skal studere.
Sikken god pige.
Hvorfor følger du hende ikke hjem?
Bedstefar! Du lyder ligesom Pan.
Xiao Yu!
- De bygger så meget her. - Ja.
- Vejen er revnet, og de laver den ikke. - Det er sandt.
Du kan sætte mig af her. Jeg kan gå.
Da jeg satte dig ned tidligere, sagde du: "Av, av!"
Hold mund!
Jeg sagde det for din skyld.
Hold op, det gør ondt.
Bare bliv siddende! Det er farligt.
Hold fast, eller du falder.
Vil du kunne gå i skole med det ben?
Hvis jeg ikke kan, kan du så optage timen?
På det her bånd?
Og sig noget sjovt. Så hører jeg det igen og igen.
Okay, hvis det gør dig glad.
Wow, jeg glæder mig! Men måske bliver du distraheret i timen.
Gider du holde mund?
Hej Li Mo.
Det er fra timen. Vær sød at give det til Xiao Yu.
Bliv snart rask, så du kan gå i skole igen.
Okay.
XIAO YU
Kan du høre mig, Xiao Yu?
Kig på anden linje på side seks.
Li Mo! Hvad mumler du om?
Hvorfor har du en båndoptager?
Hvis du vil synge, så kom op til tavlen.
Jeg kan forklare...
Hej. Er dit ben okay?
Ja. Tak for hjælpen. Jeg har også optaget noget.
LIDT REGN, OG SÅ SOL
Hej, har du tænkt over fremtiden?
Hvor du vil være, hvad du vil lave?
Det har jeg. Jeg vil bygge et hus, der er stort nok til os alle.
Pan på første sal, mig på anden, og dig på tredje.
Vi vil høre sange sammen, selv når vi er voksne.
Jeg har aldrig tænkt over det selv, så jeg ville spørge dig.
Det er ikke dårligt.
Hvad er din yndlingsfarve?
Rød, vel. Den virker varm.
Yndlingsblomst?
Solsikker, fordi de vokser mod solen.
Hvem er din yndlingsperson?
Li Mo, hør...
Jeg tager en adgangsprøve til Yangpu universitetsskole.
Er du seriøs omkring at tage til Yangpu? Det er virkelig en eliteskole.
Du har aldrig nævnt den.
Man kan gå på Yangpu universitet med merit fra gymnasiet.
Min far insisterer på, at jeg skal gå der...
Blot fordi dine forældre siger det...
Men der er langt. Hvordan skulle du komme derhen?
Altså...
Jeg ville være nødt til at flytte.
Xiao Yu...
Hvad vil du?
Jeg vil ikke flytte. Men...
Men du vil gøre, som dine forældre siger?
Så gør det!
Hvor skal du hen? Vi er ikke færdige!
Hvad er der galt, Li Mo? Er du ikke sulten?
Er der sket noget i skolen? Dine studier må være hårde.
Her, spis noget kød. Du har brug for næring.
Mor, vær ikke så blød ved ham. Han sigter ikke særlig højt.
Hvad med Xiao Yu? Hvor vil hun hen?
Yangpu Universitet.
Kender man hende, er det ikke overraskende.
Hun har altid været kløgtig.
Du burde være mere som hende.
Jeg vil også prøve at komme på Yangpu.
Mener du det? Med dine karakterer er det næsten umuligt.
Og der er langt. Hvordan vil du nå dertil?
Du siger det ikke bare, vel?
Jeg mener det! Jeg går i gymnasiet, og så går jeg på Yangpu universitet!
Hvis du mener det, kan det måske fungere.
Fungere?
En ven sagde engang, at der var en ledig lejlighed i Yangpu-distriktet.
Det her område bliver måske revet ned,
så det er måske en god mulighed for at forlade Shikumen.
Li Mo, gør dit bedste, og fortryd det ikke.
Ryd op på dit værelse, og fokuser på dine studier.
Hvis du vil bestå, har du ikke tid til at fjolle rundt.
Her er dit bånd.
Der er ikke mere at optage.
Held og lykke med din eksamen.
Hvilken skole søger du ind på?
En skole i nærheden som alle andre.
180 DAGE TIL GYMNASIETS ADGANGSEKSAMEN
Vil du ikke sige noget?
Jo, det ville være pinligt, hvis jeg dumpede.
Hvis du siger ét ord, er vores venskab forbi.
Det er skørt. Du er fra forstanden.
Bare fordi Xiao Yu tager prøven.
Du sigter for højt for at være hendes ligemand.
Det er ikke sådan. Jeg vil bare bevise, hvad jeg kan.
Hvad sagde du lige? Vent!
At studere er vigtigt, men det er hvile også.
Brænd ikke dig selv ud. Og...
Bedstemor og bedstefar bliver, så det er kun os tre, der flytter.
Okay.
Og Pan bad mig om at give dig det her bånd.
Han vil gerne have, at du hører det.
Jeg har ikke tid. Læg det i en kasse der.
Hvad er der galt, Li Mo? Hvorfor det hastværk?
Jeg skal bruge kassetteafspilleren.
Jeg er alene, så jeg laver ikke mad så ofte længere.
Det er okay. Tænk ikke på det, bedstemor.
Er du sulten? Vil du have nogle småkager?
De river området ned, ikke?
Har du talt med far om det?
De begyndte at rive den anden side ned, men de stoppede her.
Det ser ikke ud, som om de begynder snart,
så det er svært for mig at tage af sted.
Hej! Xiao Yu!
Er du hjemme?
Vær stille. Xiao Yu er ikke hjemme.
Det var så skørt i nat, at jeg ikke kunne sove. Giv mig nu ro.
Ikke hjemme? Hvad skete der i aftes?
Du er en skændsel!
Det lod til, at Xiao Yu dumpede prøven.
Hendes far var så vred over det.
Han blev voldelig, og hun blev kørt på hospitalet.
Politiet kom, og det var sådan et rod...
OPTAGELSESBREV
Flyttedagen kom, uden jeg så hende.
Jeg forlod mit hjem og bedstemor og bedstefar.
Livet i en ny by vil snart begynde.
Xiao Yu, det var den skole, du skulle gå på.
Hvad skete der?
Jeg kan ikke lade være med at tænke på dig.
Jeg kigger på himlen efter regn.
FORÅRET 2002
- Xiao Yu, lad os sætte os ned og spise. - Okay.
Du er voksen nu, Xiao Yu.
Det er længe siden, I tre har mødt hinanden.
- Det må vi fejre. - Hør!
Lad os drikke, Li Mo.
Du går i gymnasiet.
Og det er stadig middag!
Vi gik alle i forskellige gymnasier.
Vi var engang uadskillelige.
Nu kan vi ikke kommunikere.
Ulig før ved vi ikke, hvad vi skal sige.
Du har allerede en CD-afspiller.
Det har alle andre i skolen også.
Lyden er dårlig på bånd.
Det er den vel. Ikke flere bånd...
Det bånd... Du har hørt det, ikke?
Det er pinligt, så kan du ikke smide det væk?
Et bånd? Hvad taler du om?
Nej, det er ikke noget.
Jeg klarer mig herfra.
Gå tilbage til alle de andre.
Det er okay. Jeg følger dig hjem.
Vi har gået på denne vej så mange gange.
Jeg farer ikke vild.
Du har vel ret.
Li Mo,
er det sandt, at du valgte skolen på grund af mig?
Hvorfor siger du det?
Jeg ville bare bevise overfor mine forældre, at jeg kunne gøre det.
Det havde intet med dig at gøre.
Åh, okay.
Pan sagde, at det var på grund af mig.
Vær ikke dum. Du kan ikke tro på, hvad han siger.
Det kan jeg vel ikke. Okay.
Jeg går nu.
Vi kom for sent til at sige farvel til hende.
Jøsses, hvornår bevæger trafikken sig?
Hun kunne godt have sagt, at hun ville til Amerika og studere.
Jeg troede, vi var venner.
Undskyld mig, kan du holde op med at ryge? Der er helt tilrøget bagved...
Hej, Li Mo, spil ikke med i basketballkampen i næste uge.
Du er stadig skadet. Vær ikke skødesløs.
Jeg fortæller din mor det, hvis du ikke lytter til mig.
Jeg gør, som jeg vil.
Jeg er ligeglad med, hvad folk siger. Er det forkert?
Skødesløs eller ej, så vil jeg tro på mig selv.
Du sagde, at du kunne lide solsikker, ikke?
Jeg vil også vende mig mod solen og vokse.
Jeg vil ikke give op.
Jeg vil ikke finde på undskyldninger for mit fremtidige jeg og fortryde det.
Så lad være med at slette det her bånd, okay?
Når vi bliver voksne, kan vi høre det sammen.
Jeg har tænkt på det.
Jeg vil også vokse som en solsikke.
Jeg vil ikke fortryde.
Og derfor vil jeg ikke gå på Yangpu universitets gymnasium.
For jeg vil ikke være uden dig.
Jeg kan ikke spile tiden tilbage.
Jeg var for barnlig.
Som hjertet, der brænder levende,
vidste jeg ikke
hvilken lidelse, jeg påførte dig.
Hvorfor lyttede jeg aldrig til din stemme?
Hvis jeg får en chance for at se dig igen...
Den drøm, vi havde...
Den ønsker jeg stadig for os.
Jeg klynger mig til den...
Beder...
Gå forsigtigt.
Shikumen er nærmest antik, og trappen er smal.
Du glemte værelsesnøglen, Pan.
Velkommen, har du bestilt et værelse?
Li Mo! Xiao Yu! Skynd jer!
Pan, løb ikke væk!
Han har slet ikke ændret sig.
Xiao Yu, vil du sidde ved siden af mig?
Du er derovre!
Se, hvor tæt på flyene er, Lu lu.
Wow, du har ret!
- Jeg er glad for, at solen skinner i dag. - Ja.
Flyet til CNT med afgang klokken 11.45 er nu i gang med ombordstigning...
Latter og tårer, vævet til en sang, hvilken historie vil den fortælle?
Fra gårsdagens stilstand,
der fører vores ånd mod fremtiden,
fodtrinnene fra i dag vil give genlyd
og nå i morgen.
Tekster af: Anders Langhoff